Han hade grammofonen med sig till och med på safari.
Tre skjutvapen...
förnödenheter för en månad och Mozart.
Han inledde vår vänskap med en gåva.
Och senare...
strax före Tsavo...
ännu en.
En otrolig gåva.
En glimt av världen genom Guds öga.
Och jag tänkte...
"Ja, jag förstår.
Det var så här det var menat. "
Jag har skrivit om alla de andra...
inte för att jag älskat dem mindre...
utan för att de var tydligare, enklare.
Han väntade på mig där.
Men nu går jag händelserna i förväg. Han hade avskytt det.
Denys älskade att lyssna till en god historia.
Ni förstår...
jag hade en farm i Afrika...
vid foten av berget Ngong.
Men allt började innan dess.
Det började faktiskt i Danmark.
Där kände jag två bröder.
Den ene var min älskare, den andre min vän.
- Det är för kallt för champagne. - Det är för kallt för allt annat.
Du sa att du skulle komma till Klampenborg.
Jag tänkte det först, men jag ändrade mig.
Hade ni roligt?
Tanne?
Tanne, sluta.
Du älskar honom ju inte.
Du vill ju bara bli baronessa.
- Han ljög för mig. - Naturligtvis.
Skulle du gå i säng med honom annars?
Min bror är lite tråkig, men inte dum.
Låtsas att det är Hans.
- Vart skulle du resa? - Vart som helst.
Amerika. Ceylon. Jag kan tänka mig Australien.
Nåja, kanske inte Australien. Men jag måste bort härifrån.
Du får allt jag har.
Om det kan få dig att må bättre. Roligt sagt, va?
- Du kan gifta dig med mig. -Jag vill ha en oskuld.
Jag står inte ut med kritik.
Ta mig för pengarna, menar jag.
Kanske det.
Bror, hör på. Jag har inget liv över huvud taget.
De har inte lärt mig något användbart.
Jag har misslyckats att bli gift. Du känner till straffet för det.
"Fröken Dinesen, hemmaflicka."
Du har gjort slut på dina pengar. Du förför varenda tjänsteflicka.
Vi är av samma sort, du och jag.
Vi är åtminstone vänner.
Vi klarar oss nog. Om inte...
har vi i alla fall varit någonstans.
Du är väl inte för romantisk nu?
Ska jag ta dig på allvar?
Jag hade en farm i Afrika...
"Kenya, östra Afrika, 1913" Jag hade en farm i Afrika...
vid foten av berget Ngong.
Jag hade en farm i Afrika.
- God morgon. - Har ni stött på problem?
Då och då. Och ni?
Jag är på väg till Nairobi.
Då är ni på rätt tåg.
Bort! Sjas!
Där ligger alla mina kristallglas. Och mitt Limoges-porslin.
De visste nog inte att det var Limoges.
Så ni ska bosätta er här?
Jag ska gifta mig med baron Blixen. Känner ni honom?
- Bror? Ja. - Vi tänker starta ett mejeri.
Är ni känd här? De stannade tåget för er.
Här är det ohyfsat att inte göra det.
Ett mejeri. Är det inte lite förhastat?
- Ska ni inte komma ombord? - Nej, jag fortsätter.
Vart då?
Berätta om elfenbenet för Berkeley Cole. Bror känner honom.
Jag är baronessan Blixen!
Inte än.
Finch Hatton, Denys!
Msabu, jag heter Farah Aden.
Vi kan åka nu.
- Var är baron Blixen? - Vid Muthaiga.
Följ mig.
Var ligger Muthaiga?
Muthaiga är en klubb dit britterna går och tar en drink.
Varsågod.
Hör på. Mina lådor med kristall och porslin finns kvar på tåget.
- Vet ni vad porslin är? -Ja, msabu.
Porslin, det kan gå sönder.
Sitt!
Ursäkta. Jag söker baron Blixen.
Rajiv.
-Jag undrar om ni kunde-- - Memsahibs får inte vara här.
-Jag söker bara-- - Memsahibs får inte vara här.
Var har du varit?
- Var har du varit? - Ordnat med saker.
Hur var resan? Du får berätta sen.
- Du vill väl byta om? - Mitt bagage är kvar på tåget.
Rum "D," högst upp. Jag har inte fått tag i någon ring.
- Gör det något? - Trodde du inte att jag var på väg?
Du kanske inte ville bekosta den. Du kommer att trivas här.
Tjänarna är underbara. Ska vi ta en drink?
Vi har nästan en timme på oss till bröllopet.
En timme?
- Är jag fin? - Undrade vilken färg du skulle välja.
Det är elfenben. Herregud.
-Jag har med mig elfenben. - Vems elfenben?
Jag heter Lady Belfield. Jag kan vara bröllopsvittne.
- Tack. - Den korta eller den långa?
Den långa. Så jag får tid att vänja mig.
Slå er ner nu, allihop.
Bemyndigad av Hans Majestäts regering...
förklarar jag att baron Bror von Blixen...
medborgare i Sverige och--
- Vad heter ni nu igen, lilla vän? - Men, Henry, det har jag ju sagt.
Karen Christentze Dinesen.
Karen Christentze Dinesen...
kvinnlig undersåte till kungen av Danmark...
från och med nu är förenade som man och hustru.
Gud bevare detta par. Gud bevare konungen.
Tack för det här.
Hörde du om Shuttleworth? Nej, sa jag.
"Han bor inåt landet," säger han "i ett träd med en babian."
"Manlig eller kvinnlig?" frågade jag.
"Kvinnlig, förstås", svarade han.
"Det är minsann inget fel på gamle Shuttleworth."
Sarah, var har du din förvirrade make?
Guvernören är borta vid dryckerna för att undvika er.
Vill ni träffa bruden, eller kom ni bara för whiskyn?
Inte för sällskapet i alla fall.
Lord Delamere, får jag presentera baronessan Blixen?
Baronessan Blixen, Lord Delamere, sådan han nu är.
Baronessan. Ni är alltså svenska?
Nej, danska, faktiskt.
Det lilla landet som ligger närmast Tyskland.
Om det blir krig, hur ställer sig Danmark då?
På egna ben, hoppas jag. Vi har ett sådant rykte.
Finns det något namn vi kan använda istället för "baronessan"?
Vad kallas ni för?
"D", om jag har tur.
Min stolliga namn är Felicity, men jag gillar er klänning.
Tack.
Fast hatten ger jag inte mycket för.
Den är tänkt att väcka uppseende.
Här dör vi av solsting.
Jag klarar åtminstone moskiterna.
De stora, ja.
-Ja, herregud. - Är ni nervös?
Borde jag vara det?
Nå, ni vet--
Bröllopsnatten och det där.
De var spritt nakna och inte en buske i närheten.
Karen, har du hälsat på Vicky Gresham?
Hej, baronessan. Jag borde niga, men jag är för full.
- Får jag tala med dig? - Ursäkta mig.
Vill du ha några vänner, ska du skaffa dem här.
- Det finns inga andra. -Jag vill se mitt hus.
Då bör du nog byta om.
Det tar två timmar dit.
Ursäkta.
Gud, vad folk här dricker.
Förlåt.Jag skulle bara--
-Jag är rädd att-- - Nej då, ingen fara.
Tagen på bar gärning.
Det är inte mitt rum, det är Denys. Och han bryr sig inte.
Sån är han, Denys.
Är ni Cole?
Berkeley Cole.
Jag har elfenben till er på tåget.
Tack så mycket.
- Ni tar väl kinin? -Ja då.
Han har vackra böcker.
- Lånar han ut dem? - Vi hade en gång en vän...
Hopworth. Han tog en bok från Denys och lämnade inte igen den.
Denys var rasande. Jag sa till Denys...
"Man förlorar väl inte en vän över en bok."
Han sa, "Nej, men han har just gjort det, eller hur?"
- Reste ni hit via London? - Nej, via Rom.
Jag tänkte att ni kanske hade en tidning med er.
Nej, tyvärr.
Det står inget i dem ändå.
Jag hade en vän som jag brukade gå ut och dansa med i Oxford.
Det var i juni, vid floden.
Hon bar alltid en ny sidenklänning.
Jag tror att ni har samma parfym.
Luktar gott, men det är inte samma.
Vi kan åka nu.
Det här är Belknap.
- Han driver farmen. - God afton, frun.
Det här är din kock. Han heter Esa.
Det här är Juma. Houseboy.
Kom och se huset.
När du överger mig gifter jag mig med Berkeley Cole.
- Han driver affärer. -Jaså.
Han står somalierna nära.
Det finns grupper här som anser att han är deras prins.
Han säljer elfenben åt Finch Hatton.
Belknap verkar vara en riktig muntergök.
Han hade ett eget ställe. Gick i konkurs på sin linodling.
- Kan han något om boskap? -Jag har inte köpt någon boskap.
Vi ska odla kaffe istället.
Det hade vi inte planerat.
Du var i Danmark och jag var tvungen att bestämma mig.
Vi fattade ett beslut.
Vi kan inget om kaffe.
- Man planterar och det växer. - Vi sa mejeri. Min mor--
Din mor bryr sig inte om det är kor eller kaffe så länge det bär sig.
Man måste bevaka en hjord annars går det på tok.
Jag har inte rest till Afrika för att hålla på med dumma kor.
Säg henne att vi har ändrat oss.
Nästa gång du ändrar dig...
gör du det med dina pengar.
Du köpte din titel, baronessan. Du köpte inte mig.
Hämta lite vin till min älskares bror.
Du är visst lite trött.
Ta det lugnt.
Sa jag att Hans kom för att säga adjö?
Var är baron Blixen?
- Han har gett sig ut på jakt. - Sa han när han kommer tillbaka?
Han sa att han skulle komma före regnet.
Blir det regn idag?
Det kan gå många dagar innan det blir regn, msabu.
I Ohio använder vi fågelskrämmor.
Här önskar man sig leoparder för att bli av med babianerna.
Men de tar hunden också. Sådant är Afrika.
- Hur mycket planterar vi? - Ettusen tunnland.
- Hur lång tid tar det? - Det beror på Kinanjui.
Han är Kikuyus hövding. Det är med honom du får förhandla om arbetskraft.
- När får vi vår första skörd? - Det här är sticklingar.
Kanske om tre eller fyra år.
- Fyra år? - Om det blir någon alls.
Ingen har någonsin prövat kaffe så här högt upp.
- Vad ska vi leva av i fyra år? -Jag arbetar för att komma hem.
Om det saknas medel, vore det fint om ni sa det redan nu.
Vi planterar 500.
Hövding Kinanjui, Jag har hört att ni är en klok--
Inte nu.
Jag ser fram emot våra förhandlingar.
Era Kikuyu är goda arbetare...
och jag ser fram emot att arbeta med dem...
rättvist och ärligt.
Msabu, denne hövding saknar engelska.
- Säg att jag är baronessan Blixen. - Hövdingen vet det, msabu.
Säg honom det jag sa.
Vad sa han?
Han sa att Kikuyu kan arbeta.
Vad mera--
Ditt ben är mycket sjukt.
Du måste komma till huset och få medicin.
- Förstår han mig? -Ja, msabu.
Kommer du inte, säger de andra pojkarna att du är rädd.
Själv skulle jag säga att du är dum.
Pojken måste komma till huset och få behandling.
Se till att han gör det.
Vad sa Kinanjui mera?
Han sa att kaffe inte växer så här högt upp.
Bry er inte, msabu. Han är hövding, men en Kikuyu.
Om man anlägger en fördämning här...
kan jag få en damm här.
- Vet du hur-- - Detta vatten vill hem till Mombasa.
Det får komma hem sedan vi gjort en damm.
Msabu, detta vatten bor i Mombasa.
Kom.
Oklokt att springa.
Gör ni det, tror hon att ni smakar gott.
Har ni-- Har ni ett gevär?
Hon gillar inte lukten av er.
Skjut den.
Hon har ätit frukost.
Inte--
- Skjut henne. - Vi väntar en liten stund.
Herregud, skjut henne!
Hur mycket närmare hade ni tänkt låta henne komma?
Lite till.
Hon ville se om ni tänkte springa innan hon bestämde sig.
- Hon tog mig nästan till lunch! - Inte hennes fel. Hon är ett lejon.
- Inte mitt fel heller. - Hör det inte ett gevär till er dräkt?
Det sitter på min sadel.
Bättre att ni har det. Hästen är en usel skytt.
Till Berkeley. Han har presenter åt er.
Vi stannade till vid huset och letade efter er.
Herregud, så rart av er.
Vi är faktiskt på resa mot Magadi för att skaffa mer elfenben.
Nu har jag i alla fall något gott åt er.
Tänker ni berätta för Berkeley hur dum jag var?
- Hon fick ett lejon lite för nära. - Lite?
Inte nära nog för att bitas.
Det är väl okej att ta risker...
så länge man själv betalar för dem.
- Håller ni inte med? - Det är vad man väntar sig av er.
- Tack. - Varsågod. Var är Blix?
-Jagar. - Har han varit borta länge?
Ja.
Ni behöver en rejäl omgång prat. Stannar vi på middag, Denys?
- Blix har nog några kavajer åt oss. - Har jag något att säga till om?
- Inte så värst, men vi lyssnar gärna. - Då vill jag gärna att ni stannar.
Bra. Denys.
Jag vet inte. Sjunger ni?
Aldrig.
Kan ni berätta historier?
Jag råkar vara mycket bra på att berätta.
Det tror jag på.
Vad hände med korna och mejeriet?
Vi ändrade oss. Vi ska odla kaffe istället.
- Riskabelt, så här högt upp. - Det har man sagt mig.
- Men det stör er inte? - De har nog inte prövat på riktigt.
Så fort jag vänder ryggen till, så växer det igen.
Det kommer att växa igen.
- Er man-- - Kanuthia.
- Han är inte Kikuyu. - Nej.
Ska jag ordna så att han får mat?
Gör inget för honom, baronessan.
Somalier är den enda stam som känner till hästar.
De dricker inte, tar ingen ränta och jagar inte andras fruar.
Det måste man till stan för.
Visste ni att i hela litteraturen...
finns det ingen dikt som hyllar foten...
Det finns om läppar, ögon, händer, ansikte...
hår, bröst...
ben, armar, t o m om knän.
Men inte en enda versrad om den stackars foten.
- Varför är det så, tror ni? - Prioriteringar, antar jag.
Tänker ni skriva en?
Men det går ju inte rimma på den.
- Sot. - Inte bra nog.
Det gör väl inget. Så han kom i damm och sot...
på min farm han ställde ner sin fot.
Nu borde vi få en historia.
När jag berättar sagor för mina små släktingar där hemma...
brukar alltid någon av dem ge mig en första mening.
- Vad som helst? - Precis vad som helst.
Det var en gång en kringvandrande kines som hette Cheng Huan...
och bodde i Limehouse...
och en flicka som hette Shirley.
Hon talade perfekt kinesiska...
som hon lärt av sina missionerande föräldrar.
Cheng Huan levde ensam i ett rum på Formosa Street...
ovanför den Blå Lyktan.
Han satt vid fönstret...
och i sitt ensamma lyssnande hjärta...
främmande ekon från hans hemland--
De återfanns nästa morgon...
i rummet ovanför Blå Lyktan--
det döda barnet och krigsherren--
med Cheng Huans kärleksgåva lindad om hans hals.
Har ni rest till dessa platser?
Jag har varit en resande i fantasin.
- Tills nu. -Ja.
Från England? Förlåt, Danmark?
Jag gillar mina saker.
När ni förr reste i fantasin...
hade ni med er lika mycket bagage?
En fantasiresenär behöver sällan mat eller sömn...
eller ha gäster.
Det har du rätt i.
Visst gillar ni mina kristallglas och mitt porslin?
Och era historier.
-Jag vill att ni kommer hit ofta. - Det gör jag gärna.
- Lova att det blir snart. -Jag lovar.
Räddade ni mitt liv, Finch Hatton?
Nej, det gjorde lejonet. Hon gick sin väg.
Då står jag inte i skuld till er?
Men det gör jag.
Vi betalar våra historieberättare här.
Så vacker.
Men mina sagor är gratis...
och er gåva alldeles för fin.
Skriv ner dem någon gång.
Var rädd om er, Finch Hatton.
Vill ni inte hellre säga Denys?
Baronessan.
Adjö.
Vad gör du där?
Jag vill att du kommer hem.
Vi har aldrig talat om barn.
Har du--
Du då?
Ja. Är det okej?
Dessa Kikuyu säger att de är sjuka.
Herregud.
Ditt ben är sämre.
Du borde komma till sjukhus.
Det kanske är ett dumt ben.
Det tycker nog inte om gå till sjukhus.
Benet gör nog som det vill...
Men om du tar det till sjukhus...
tycker jag att du är klok.
Och en sådan klok man kan få arbeta i mitt hus...
och få lön.
Hur mycket lön får en sådan klok man?
Mer lön än vad den får som vaktar getter.
Jag ska tala med benet.
- Flygräderna, då? - En fråga i taget!
Det är krig i Europa. Hur vet vi att det kommer hit?
Tyska Östafrika ligger 16 mil bort. General von Lettow är där.
Jag vill inte vänta tills jag möter honom i baren.
- Skulle vi ge oss på dem? - Blix, det här är vårt krig.
Du behöver inte bli indragen, men tack ändå.
Jag har en skörd att tänka på. Hur länge ska det hålla på?
Vi får se tiden an och klara oss så gott det går.
De slåss inte om inte vi gör det.
Vi kan alltid mobilisera masaierna och skicka dem söderut.
Skulle du vilja samla in vapnen från masaierna efteråt?
Våra kvinnor och barn, då? Ska vi ta dem till stan?
Det tar vi itu med om det behövs.
- Kommer de att ha infödda arméer? - Det antar jag, men inte masaier.
Berkeley, hur går det med dina somalier?
De kunde bli goda spanare. Vi täcker området ända till gränsen.
Vi kan få upplysningar om när de reguljära kommer.
Har du någon aning vad det handlar om?
- Faktiskt inte. - Varför vill du vara med, då?
-Jo-- - Det berör ju inte ens oss.
De har gjort överenskommelser som vi inte känner till.
Victoria och kejsaren var ju släkt!
De delade upp Afrika mellan sig. Vet du varför gränsen ligger där?
För att hon råkade ha två berg och han inget.
Och då fick han Kilimanjaro.
Det är ett löjligt bråk mellan två bortskämda länder.
Ju fortare det tar slut, ju tidigare kan vi fortsätta där vi var.
Det tar kanske slut...
men vi kan inte fortsätta där vi var.
Du måste inte dit.
- Du vill åka. - Vi måste kunna bo här.
De har klart uttryckt att du inte är önskvärd.
-Jag måste visa var vi står. -Jag gillar inte deras imperium...
varför skulle jag då låta dig skjutas?
Hellre uppäten än skjuten.
Farmen klarar sig, och du har ju Belknap.
Farmen klarar sig inte själv.
Det är inte det viktiga.
Jag hade inte tänkt tycka så mycket om dig.
Du tänker väl inte bli förälskad?
Inte i någon som alltid ger sig iväg.
Om du behöver mig får du sända en löpare till Delamere.
För där finns jag.
Det var väl en stilig avskedskyss.
Jag är bättre på välkomnanden.
Det är något underligt med farväl.
Däri ligger en smula avund.
Männen försvinner för att pröva sitt mod.
Om vi prövas i något är det vår tålmodighet...
hur väl vi klarar oss utan...
hur vi uthärdar ensamhet.
Men det harjag alltid vetat.
Det krävdes det inget krig för.
Jag sa adjö till Bror.
Denys försvann utan ett ord...
vilket var i sin ordning.
Någon hemma?
Felicity!
Jag tänkte att ni kanske ville ha lite kött.
- Har du hört någonting? - Nej, inget nytt.
Inte mycket till strid. Fastän gräslig feber.
Jag skulle tro att jag hinner med en kopp te.
Är du för tyskarna?
Har de skickat hit dig för att fråga?
- Vi bråkade om det i stan. - För att min engelska är så dålig.
Vilken sida var du på?
Din.
De vill skicka mig till någon skola. Mor säger att jag blir förvildad.
- Vad tycker du? -Jag?
Du har väl varit med om ett och annat.
En vacker dag vill jag sköta mig själv, som du.
- Är det vad jag gör? - Du tycks inte behöva oss så mycket.
Baronessan, får jag fråga en sak?
Jag vet nästan inget om män.
Jag vill ju bli omtyckt, men jag--
jag vill vara i fred också.
Jag borde vilja bli vald, eller hur?
Jag har en sån där bok.
Men hur vet man när man bör göra det de vill...
och inte?
Jag antar att du bör kalla mig Karen.
De behöver lysfotogen och konserverad mat till 300 män.
Han vill att du sänder någon vit med vagnen.
- Mår han bra? - Bra nog för att sända meddelandet.
Och vart vill min make att denna vagn ska sändas?
Han är med Delamere vid gränsen mot Natron-sjön.
Det är förstås hemligt.
Det ska jag komma ihåg, löjtnanten.
Jag menade att det inte bör bli känt i Nairobi.
Vi blir tvungna att ta er till stan. Vi kan inte skydda er härute.
Vad menar ni?
Vi är oroade för infödingarna och vi har våra order.
Kvinnor och barn ska in till stan.
Det är internering, löjtnanten.
Kvinnor och barn, baronessan.
-Är det en och samma kategori? -Ni behöver väl tid för att packa?
Jag skickar en eskort på torsdag.
Och så är jag kapten, baronessan.
Jag har inte betalt för att slåss, mrs Blixen.
Var ligger Natron-sjön?
Söderut, i stäpplandet.
Det är inget ställe för vita.
Vi borde ha gått över Sand-floden i dag.
Jag kanske har lett oss vilse.
Gud är stor, msabu.
- Vad i helvete gör ni här? -Jag är på väg till Delamere.
Idioti. Vi sänder väl inga kvinnor ut i kriget.
Jag är på väg.
Vi har inte tid med det här. Ni vet ju inte ens var ni är.
Nu vet jag det.
- Ni går bara vilse igen. -Jag tänker fortsätta.
- Tala med henne? - Nej.
- Hon kan ju bli skadad, eller värre. - Det vet hon nog.
Jag har i alla fall försökt.
Här.
Sök ut en punkt vid horisonten på morgonen och gå mot den.
Syd, sydväst. I ungefär tre dagar.
Jag förstår.
Oroa er inte för oss. Vi klarar oss.
- Vilka är de? - Masaier.
Ismail! Mitt gevär! Var är mitt gevär?
Försvinn!
Msabu blöder. Hon har inte längre denna oxe.
Lejonet är hungrigt.
Hon ska inte äta denna oxe.
Vagnen är tung.
Den ska inte bära denna oxe.
Gud är glad, msabu.
Han leker med oss.
Säg Blix att hans hustru är här.
Jag har lite saker med mig.
Du har ny frisyr.
- Du behövde förnödenheter. -Jag sa 'skicka någon'.
Du hade tur som tog dig igenom.
- Det var riktigt dumt. - Men jag kom igenom.
Och det var roligt.
När kommer du hem?
Inte riktigt än.
Du kommer aldrig att arbeta med farmen.
Jag kan tvinga dig. Jag kan ju dra in dina pengar.
Då börjar jag jaga för pengar.
Jag kanske gör det ändå.
Det blev inte som vi trodde.
Eller hur?
Men jag gillar att du är ärlig.
Jag gillar dig också.
Väldigt mycket.
Jag fick en kompass av Denys.
Att styra efter, sa han.
Men senare slog det mig...
att vi navigerar så olika.
Han kanske visste, men intejag...
att jorden är rund...
för att vi inte ska kunna se för långt.
Ni har syfilis.
Det är omöjligt.
Är er make inte sjuk?
Inte när jag senast såg honom.
Det var för tre månader sen. Han är--
Han är vid gränsen med Delamere. Han borde ha kommit hem.
Sjukdomen slår olika.
Han kanske bara fick en släng.
Ni är mycket sjuk.
Är han den enda möjligheten?
Ja.
Ni måste åka hem och ta hand om det.
Behandlingen är svår, men det finns något som heter salvarsan.
Arsenik.
Om jag inte blir botad...
blir jag galen, eller hur?
Ni borde ge er av snarast.
Jag måste få träffa er make.
Jag ska skicka hit honom.
De här borde hjälpa mot febern tills ni är hemma.
Hur stor chans har jag?
Femtio procent, skulle jag tro.
Det här är inte vad jag trodde skulle hända mig.
-Ja? - Er post, msabu.
Ursäkta mig.
Jag hörde att ni klarade det.
Jag skulle gett vad som helst för deras miner.
- Tar ni en drink med oss? - Kan inte.
Hur kommer det sig att ni är hemma?
Jag har fört hem Berkeley.
- Är han skadad? - Feber.
Värre än vanligt, men han håller ut så länge det finns nog med gin.
Ni då? Hur går det med stridandet?
Vi tar stryk.
Det varar nog ett bra tag.
-Jag har er kompass. - Behåll den.
Ni har förtjänat den.
Dessutom vill jag sällan veta vart jag är på väg.
Låt mig inte störa er.
- Mår ni bra? -Ja, var rädd om er.
- Vi har några historier att ta igen. -Ja. När jag är tillbaka.
Tillbaka, varifrån?
När ni är tillbaka, menar jag.
- Jag trodde det var malaria. - Det var det inte.
Du kanske känner dig bra, men du måste undersökas.
Och de andra, vilka de nu är.
Jag hoppas att de har det.
Det är mitt fel, ingen annans.
Jag vill följa med dig.
Nej, någon måste ju stanna och sköta om allt här.
Fabriken måste bli färdig.
- Kan du det? - Det är det minsta jag kan göra.
Förlåt.
Var är memsahib?
Hon kommer nog snart.
Senare samma dag reste jag till Mombasa...
och påbörjade resan till Danmark.
Resan var längre denna gång.
Kriget fortsatte.
Jag utkämpade ett eget krig.
Arseniken var min allierade...
mot en fiende jag aldrig kunde se.
Jag höll mig i det rum där jag föddes...
i Rungstedlund...
och försökte minnas färgerna i Afrika.
Allt jag hade var medicinen...
och promenaderna med min mor...
längs en övergiven sandstrand...
och så detta rum i min mors hus.
Danmark hade blivit en främling för mig...
och jag för henne.
Men jag lärde känna min mors hus igen.
Jag visste att jag en dag skulle återvända dit...
sjuk eller frisk...
klok eller galen.
Det gjorde jag...
efter Tsavo.
Nästan alla har en numera.
Jag lagar mat nu, memsahib.
Jag har hört det.
Mår du bra, Farah Aden?
Det duger, msabu.
Då är jag också frisk så det duger.
- Vad ska du göra? -Jag har tänkt jaga.
Något slags safari.
Det sägs att det kommer att bli framtidens melodi när kriget är över.
Vill du inte bli lärare?
Jag skulle vilja att Kikuyu fick en skola.
Det kan det bli bråk om.
Är du helt frisk?
De påstår att jag är botad.
Jag kan inte få barn.
Har du tänkt på oss?
Givetvis.
Belknap säger att kaffet går i blom efter nästa regnperiod.
Om det stämmer...
får du börja tänka på att skaffa folk till skörden...
och hur du ska ta dig till marknaden.
"Seger. Leve Kungen och Drottningen."
"Indiska församlingen välkomnar--"
- Var håller Berkeley hus? - Han är nog här.
Vem vann?
Har du någon historia åt mig?
Har jag blivit degraderad? Sist kallade du mig Denys.
Vill du ha en skvätt champagne?
Man sa att du for hem på ett tag.
Ja, var är Berkeley?
Det är gott att se dig.
Han har fortfarande feber. Han klarar sig.
Vilka är alla dessa?
Bror säger att vi snart blir koloni.
Ja, de vill ha det klart nu.
Som på lotteri. Ta en lott, vinn en farm i Afrika.
Trodde du verkligen att det skulle fortsätta så här för alltid?
Det hade kanske kunnat det.
- Var är Kanuthia? - Han är död.
Tar du en drink med oss?
Det är dags att söka upp en kudde.
- En annan gång, kanske? -Ja.
God jul.
Jul--.
Jul är det, ja.
Hövdingen säger att barn som bara är så här stora...
inte ska lära sig läsa.
Säg att alla barn måste gå i skolan.
Nej, han är hövding.
- Ni är inte hövding. - Det är ju löjligt.
Det är inte bra att långa människor vet mer än denne hövding.
När dessa barn blir långa...
kanske denne hövding dör.
Bror, ja. Men att Denys skulle låta sig hyras av turister?
Han kan inget annat. Vi har för övrigt inget val.
Regeringen har satt stopp för elfenbenet.
- Vad tänker du göra? - Koncentrera mig på farmen.
Någon hemma?
Felicity! Hur kommer det sig att du är hemma?
Jag är ute. Titta!
Jag har inte lärt mig ett jota, men jag är oerhört ren.
Jag kommer och hälsar på dig. Spara en dans åt mig, Berkeley.
Vad är det för dumheter jag hör om en skola?
Jag har skaffat en ung missionär.
Han har lovat att börja med alfabetet och ta Gud senare.
De kan inte ens räkna sina getter.
- Det har ni inte med att göra. - Vem fan är ni?
Vill ni dansa med mig?
Nu ber ni om ursäkt.
Ni rör till det, baronessan.
När de sa att de gillade att läsa, exakt hur uttryckte de sig?
Vet de om att de gillar Dickens?
- Ska de inte få lära sig läsa? - Ni kunde ha frågat dem först.
Bad ni att få lära er läsa när ni var barn?
Hur kan de ta skada av historier?
De har egna berättelser. De finns bara inte nedskrivna.
Vad vinner ni på att de är okunniga?
De är inte okunniga.
Jag tycker bara inte att de ska göras om till små britter.
- Ni gillar att ändra på saker. - Till det bättre, vill jag hoppas.
Jag vill att mina Kikuyu ska lära sig läsa.
"Mina Kikuyu." "Mitt Limoges." "Min farm."
Det är mycket att äga.
Jag har betalat för allt jag äger.
Vad har ni, som är ert?
Vi äger inget här. Vi bara reser förbi.
Är livet verkligen så enkelt för er?
Kanske jag begär mindre än ni.
- Det tror jag inte på. - Gott nytt år!
Gott nytt år, Karen.
Till dig också.
Någon har glömt sina underkläder i baksätet.
Jag vill att du hyr en lägenhet i stan.
Är du säker?
Äta.
Elefant.
Ge mig ett arbete.
Vi har fred nu. Men var finns framgången?
Varför måste priserna falla just nu, när ingen dödas längre?
Det går lika dåligt med te.
Måste de alltid piska dem så?
Äntligen har de uppfunnit en maskin som är riktigt användbar.
Hör.
Den är till dig.
-Jag kan inte ta emot den. - Varför då?
Bror har flyttat till stan.
Det är väl er ensak.
Hade du tänkt övernatta här?
Tyvärr, jag kan inte. Måste vidare till Mara.
Jag har börjat med safaris och måste söka rätt på ett läger.
Där finns platser som du borde se.
De finns inte kvar länge till.
Nej, jag slösar bara bort din tid.
Gå och packa ihop lite saker.
Om du tycker om mig det minsta...
be mig inte om detta.
Vad var det för ord du använde?
Sjas?
Var det så? Sjas?
Det är ett bra ord, baronessan.
Veva en gång till, va?
Nästan... en gång till.
Igen.
En gång till.
Bravo, nu åker vi.
Jag vet inte varför...
men man kan se bättre i den afrikanska natten än någon annanstans.
Stjärnorna är klarare.
Det slår alla tält.
När jag var ute med Kanuthia...
hände det att vi inte använde dem.
Jag minns honom.
Det var något--
Masai.
Han var till hälften masaier. Det är det du minns av honom.
De är inte som andra.
Vi tror att vi kan kuva dem...
men det kan vi inte.
Om man sätter dem i fängelse så dör de.
- Varför då? - För att de lever i nuet.
De tänker inte på framtiden.
De fattar inte att de kanske släpps ut en dag.
De tror att allt gäller för alltid.
Och så dör de.
De är de enda här som inte bryr sig om oss...
och det kommer att förgöra dem.
Vad brukade ni två tala om?
Inget.
Du visste att jag skulle följa med.
Vi startar tidigt i morgon. Borde du inte sova lite?
- Vad händer i morgon? -Jag har ingen aning.
- God natt. - God natt.
Man kan tro att de skulle springa iväg.
Du gjorde inte det.
Tänk bara.
Aldrig ett ljud skapat av människan, och så Mozart.
- Har du redan fått kunder? - Nästa vecka.
En man från Belgien och hans döttrar.
I hans brev stod det: "Vi vill ha tre av allting."
Det blir spännande. Jag kan bli borta en månad...
eller en och en halv timme.
Varför gör du det här?
Tja, sy är jag inget bra på.
Vet du vad de är gjorda av? Tyg.
Var tänker han landa?
Konsten är att inte göra det.
Det måste vara fantastiskt.
Det är som jag trodde att Amerika skulle vara.
- Har du varit i Amerika? - Nej, min far var där.
Han berättade om det när jag var liten.
- Står ni nära varann än? - Han är död.
Tog livet av sig när jag var tio.
Det där kan jag ordna, tror jag.
"Skrattade högt och länge...
med ögon som flackade hit och dit.
'Ha ha,' röt han 'nu kan jag se helt klart.
Djävulen vet hur man ror.'
- Farväl, Farväl --" - Du hoppar ju över rader.
Jag hoppar över det tråkiga.
"Farväl, farväl...
men detta säger jag dig, du, min bröllopsgäst."
Luta huvudet bakåt.
"Han har vackra böner...
som vackert älskar båd' man, fågel...
och fä."
Det är bättre.
Blir det så annorlunda att anordna jaktresor?
Inte för djuren -jo, kanske-
Föredrar du verkligen dem framför människor?
Ibland.
De gör inget halvhjärtat.
Allt gör de som för första gången.
Jagar, arbetar, parar sig.
Bara människor gör det dåligt.
Det är bara människor som tröttnar på det.
Som säger så här: Nu vet jag vad du känner för mig...
och du vet vad jag känner för dig...
och vi förstår varann, så nu lägger vi oss ner och gör det.
Varför är jag här?
För att du skulle se allt detta.
Jag ville visa det för dig.
Jag tänkte att du skulle förstå.
Tänker du mycket på döden?
Jag tänker på att bli gammal.
På att leva som en tjurig, krävande gammal gubbe.
Du är redan en tjurig, krävande gammal gubbe.
Jag har haft syfilis.
Det var därför jag reste hem.
Jag vet.
Mig biter inget på.
Jag hade mässlingen en gång.
Jag kan leva ett normalt liv nu...
men utan barn.
Skolan, då?
Ja, skolan.
Nu är farmen mitt liv.
Vi behöver kött till lägret i morgon.
Jag väcker dig i gryningen.
God natt.
Vi kanske hittar gaseller, och vi ska igenom buffelmarker.
De blir nervösa när man går till fots.
Middag.
Storleken är fin, men--
Lejon.
Försiktigt, vi har vinden i ryggen.
Tillbaka.
Sakta.
Om den anfaller, släng dig platt ner...
och låt mig sköta det.
Ladda om! Nu!
Middag om en stund?
Jag är glad att du följde med.
Till jungfrur med röda läppar.
Det var en gång en ung flicka från Danmark...
som gick ombord på en ångare mot Suez.
Den hamnade i en storm...
utanför Marocko...
och hon spolades...
upp på en strand.
På en vit strand.
Den var så ... så vit, stranden--
Det där skulle jag vilja göra.
- Gör det ont? - Nej.
Vad du än säger nu, kommer jag att tro dig.
Jag behöver veta vad jag ska tro om det här.
Varför då?
En klar buljong, färsk sallad...
kycklingbröst.
Jag hoppas du klarar det här?
- Vem är det som kommer? - Bwana Cole.
Jag ska tänka på Bwana Cole.
Nu har jag rört till det för mig.
- Du tycker att de ska få rösta? - Värre ändå.
Hämta Kamante.
Han är helt obildbar.
Ser det här ut som kyckling?
Han är inte kyckling, memsahib. Han är en fisk.
Ge dig iväg.
Vad tycker du?
Ganska gott, eller hur?
Var försiktig.
När de gamla kartmakarna kom till världens ände skrev de...
"Bortom denna plats kan det finnas drakar."
Har jag hamnat där?
Han gillar att ge presenter...
men inte till jul.
Han har inte ens sagt när han kommer tillbaka.
Om han kommer tillbaka.
Skilsmässa?
Då har jag ju ingen.
Folk som saknar älgen i Alaska...
björnen i Amerika, tigern i Indien...
är alla till sjöss nu, på väg hit.
Berkeley ska skaffa sig en farm.
Det kan du också.
Nej tack.
Du borde titta till honom.
Han såg inte kry ut.
Stannar du?
En dag eller två.
- Är det okej? - Nej.
Man behöver inte två gevär på safari.
Sköt jobbet i stan, då.
Ta hand om kunderna och utrustningen, all post.
Jag vet inte om jag är rätt person för det.
Du måste ju göra något.
Det gör jag inte, faktiskt.
Jag kissar svart.
Vi får ta dig till sjukhus så att du får riktig behandling.
Jag får riktig behandling.
Sedan...
ett par år tillbaka.
Hon tycker om mig, tror jag.
Varför har du inte sagt något?
Jag antar att...
jag trodde...
att jag inte kände dig väl nog.
Det finns pengar kvar på affärskontot.
Jag vill att min del går till Mairiamo.
Hör på.
George Martin fick malign malaria, och det är fem år sen nu.
Du kan ta geväret som du gillar.
Avtryckaren är lite--
Karen kan pröva Rigby-geväret.
Det borde passa henne.
Skulle du vilja--
Vill du att jag tar dig hem?
Jag är hemma, antar jag.
"F."
"G."
"G" som i gul.
Har du packat?
Ja.
Hur var det i stan?
Mycket folk.
Jag har tänkt.
Med alla safaris har jag ingen användning för rummet...
på klubben.
Jag vet inte om jag är så bra på det här...
men tänk om jag kunde förvara lite saker här hos dig?
Du skulle komma och gå från mitt hus?
Just det.
När gudarna vill straffa en, bönhör de ens böner.
Berkeley är döende.
- Vad? - Malign malaria.
Herregud.
-Jag åker till honom. - Det skulle han inte vilja.
Varför då?
Där finns en kvinna. En somaliska.
Hon har levt med honom en tid.
Det har du aldrig berättat.
Jag visste inte om det.
"...med var och en av oss i evighet." Amen.
Så underligt att inte Denys är här.
Han är nog ute med Berkeley.
Under den tid då Denys var hemma...
talade vi aldrig om vanliga saker.
Inte om bekymren med farmen--
mina obetalda räkningar, eller den minskande skörden...
om hans arbete...
eller om det som hände Afrika.
Eller om något som var småttigt och vardagligt...
Vi levde åtskilda...
och långt från tingen.
Jag hade hittat på historier medan han var borta.
På kvällarna gjorde han det bekvämt för sig...
och la ut kuddar som en divan framför öppna spisen.
Jag satt med korsade ben, som Sheherazade själv...
och han lyssnade med lysande ögon till en lång berättelse...
från början tills den var slut.
Var fick du tag i den?
I Mombasa.
Hoppa in.
När lärde du dig att flyga?
Igår.
Rör dig inte.
Jag vill röra mig.
Rör dig inte.
Tanne, får jag tala med dig?
Jag är också pank.
Jag skulle inte fråga om jag hade fått mer dricks.
- Är allt bra? - Om jag får en hygglig skörd.
Jag kan skjuta honom.
Jag har en oerhörd lust att kyssa dig.
Han är smartare än jag.
Det kan gå bra.
Lycka till, Tanne.
Du kunde ha frågat.
Det gjorde jag.
Hon sa ja.
Om jag blir uppäten, begraver du mig här då?
Det som är kvar.
Precis där, vid bergets fot.
När reser du?
I morgon.
Spelar det ingen roll att jag är en annan mans kvinna?
Det som spelar roll är att du ansträngt dig så hårt.
När i morgon?
Återigen adjö.
Hur många tunnland är uppodlade?
- 500. - Resten är vildmark?
- Där bor Kikuyu. - Varför driver ni inte bort dem?
För att de bor där.
Vi tar över om ni inte lyckas.
- Vi fick ett år till. - Gud är stor, msabu.
Han tar tre procent i ränta.
Hövdingen säger...
att de stora barnen får gå i skola.
Säg hövding Kinanjui att läsning är något värdefullt.
Hans barn kommer att minnas honom med glädje.
Hövdingen säger: "Britterna kan läsa, vad gott har det givit dem?"
Miss Felicity Spurway, felfri.
Hon är verkligen något extra, Felicity.
Verkligen.
Nästa tävlande, John Sutton på Castano.
Hur känner du dig?
Allt äldre, känns det som.
Inte du?
Hur går det med jakten?
Jag klarar mig. Var är Denys?
I Uganda. Någon storfräsare.
Jag tänkte att du kanske ville skiljas.
Har hon pengar?
Givetvis.
Är det viktigt?
Antar det.
Då måste jag anklaga dig för något.
Eller trodde du att det skulle bli tvärtom?
Sätt i gång du, vad som.
Vi vet båda att jag gjort det.
Tack, Tanne.
Hur bär du dig åt-- att bevara vår vänskap?
Vi började ju så.
Jag ska försöka vara glad för din skull.
Det ska jag inte glömma.
När du ger dig iväg på safari...
är du någonsin med någon annan?
Jag skulle vara med dig om jag ville vara med någon.
- Känner du dig aldrig ensam? - Ibland.
Undrar du någonsin om jag är ensam?
Nej.
Tänker du någonsin på mig?
- Ofta. - Men inte nog för att komma tillbaka.
Jag kommer ju tillbaka - hela tiden. Vad är det?
Inget.
Bror har bett mig om skilsmässa. Han vill gifta om sig.
Jag tänkte att vi också kunde göra det en dag.
Skiljas?
Vad skulle ett bröllop kunna förändra?
Jag skulle ha någon som var min.
Det skulle du inte.
Vad är det för fel med äktenskap?
Har du någonsin beundrat något?
Ja, många.
Makarna Belfield, t ex.
Han skickade hem henne inför regnen 1910.
Men berättade inte att de var över förrän 1913.
Skämta inte. Folk gifter sig. Det är inget konstigt med det.
- T o m djuren lever ihop hela livet. - Gode gud...
Du använder djuren för dina egna argument.
Men jag får inte använda dem.
Jag skulle binda mig för livet.
En dag i sänder.
Jag bara önskar att någon ville fria till mig.
Kan du inte göra det, om jag lovar att säga nej?
Kan jag lita på det?
När du ger dig av...
är det inte alltid till safari, eller hur?
Vill bara bort.
Det är inte för att göra dig illa.
Det gör du.
Jag är med dig för att jag väljer att vara det.
Jag vill inte leva på någons annans sätt.
Be mig inte om det.
Jag vill inte upptäcka att jag har levt någon annans liv.
Jag betalar mitt pris. Jag känner mig ensam ibland.
Jag är beredd att dö ensam, om jag måste. Det är inte mer än rätt.
Inte riktigt. Jag får också betala för det.
Du har ett val, men du vill inte låta mig ha det.
Jag kommer dig inte närmare...
och jag älskar dig inte mer för ett pappers skull.
Försök dämma upp det.
Flytta er.
Låt det vara.
Det här vattnet bor i Mombasa ändå.
Jag flög ända till Narok.
Man kunde se alla vägar som lastvagnarna dragit fram.
I Serengeti är allt bra ännu.
Det tar en vecka att bara komma dit.
I Samburu är det också bra.
Var är Belknap? Jag har inte sett till honom.
Han är nog Amerika vid det här laget.
Jag lät honom fara.
Men du vill väl inte höra om farmen, eller hur?
- Har du några knappar? - Vad gör du?
- Lagar din skjorta. - Gör inte det.
Gör inte det.
Du behöver inte.
Jag kanske ger mig av till Samburu i övermorgon.
Du har ju just kommit!
Felicity bad att få följa med...
och jag sa nästan nej, för att du inte skulle gilla det.
- Det finns det ju inget skäl för. -Jo, jag skulle inte gilla det.
Vill du ha henne med?
Jag vill att det som är oviktigt, ska få vara oviktigt.
- Säg nej, då. För min skull. - Vad blir det nästa gång, då?
Varför är din frihet viktigare än min?
Det är den inte. Jag har aldrig lagt mig i din frihet.
Du tillåter mig inte att behöva dig.
Att lita på dig, eller att förvänta mig något från dig.
Jag har friheten att lämna dig.
- Men jag behöver dig faktiskt. - Du behöver inte mig.
Om jag dör, dör du då? Du behöver inte mig.
Du är förvirrad och blandar ihop behov med önskan. Det har du alltid gjort.
I din värld behöver det visst inte finnas någon kärlek alls.
Eller den allra bästa sorten. Den som inte behöver bevisas.
- Du får du väl bosätta dig på månen. - För att jag inte tycker som du?
Tror du att det finns ett rätt sätt?
Tror du att jag bryr mig om Felicity?
Tror du att jag lägger an på henne?
- I så fall är allt detta onödigt. - Om hon inte är viktig...
kan du väl strunta i det?
Jag har lärt mig något som du inte förstått.
Somliga saker är värda att ha...
men de har ett pris, och jag vill vara ett av dem.
Jag tillåter det inte.
Har du en aning om hur sådant språk påverkar mig?
Jag trodde att det inte fanns något du ville ha...
men så är det bestämt inte.
Du vill ha allt.
Jag reser till Samburu. Hon kommer med, eller låter bli.
Då får du bo någon annanstans.
Då så.
Har du en prins därinne?
Ni borde stiga upp, memsahib.
- Vad? -Jag tror ni borde stiga upp.
Jag tror att Gud är på väg.
Allt borta.
- Hur började det? -Jag tror att det var Guds finger.
Han gav mig min bästa skörd, och sen kom han ihåg sig.
- Försäkring? - Sådant är för pessimister.
Var är Denys?
Vem vet?
Spelar ingen roll. Baronessan är pank, "D."
Det är förbi.
Jag måste hitta ny mark åt mina Kikuyu, innan jag far.
Du har väl nog med problem, Karen.
Bara en liten plätt någonstans så att de kan hålla ihop.
Vi har fått slut på kaffet...
men du kan få lite te.
Det finns ingen odlingsbar mark utanför reservatet...
och fanns det någon ger vi den inte till infödingarna.
- Den är ju deras. - Den tillhör kronan, baronessan.
Det ni vill är alldeles omöjligt.
Ja, det är alltid så. Vem ska jag gå till nu?
Ni har nog gått igenom oss alla, är jag rädd.
Vi har väl fått en ny guvernör?
Sir Joseph? Han har inte anlänt än.
Men snart, hörde jag.
Jag blir väl fortfarande bjuden till olika evenemang?
Kapten Jacques Llewllyn.
- Till er tjänst, sir. - Mr Llewllyn.
Den ärorike Hugh Chomondeley, Lord Delamere.
- Till er tjänst, sir. - Lady Delamere.
- God dag. - Lady Delamere.
- Kommissionär. - Baronessa.
Baronessan von Blixen.
Jag är ledsen att Kenya förlorar er.
- Ni har hört talas om mina bekymmer? -Ja.
Jag beklagar.
- Känner ni till mina nya problem? - Baronessan.
- Den där marken ni vill ha. - Vill ni hjälpa mig, Sir Joseph?
- Baronessan, tidpunten är illa vald. - Det blir mycket svårt.
- Baronessan. - Res på er.
Kenya är ett tufft land för kvinnor...
men här finns en sorts gentlemannaskap.
Ni har stor makt, och jag har ingen annan att gå till.
Låt oss diskutera det här på rätt sätt.
Bli inte generad. Jag har förlorat allt.
- Det kostar mig så lite att be er. - Vänta.
Låt henne tala.
Den här marken var deras.
Vi tog den, och nu har de ingenstans att ta vägen.
Jag ska ta en titt på det. Vi gör vårt bästa.
Har jag ert ord, sir?
Ni har mitt ord.
Tack.
Jag hoppas att ni blir lycklig här.
Det var jag.
Synd att vi inte får lära känna er.
Jag hörde inte om det förrän jag kom till gränsen.
Det tycks som om jag gör vad som helst för att du ska se mig.
Jag har nästan packat alla dina saker.
Min stackars familj som jag har ruinerat.
Nu får jag be dem om mer pengar.
- Låt mig hjälpa dig. - Vill du ha mig kvar då?
Nej, jag vill vara värd något nu.
Vad ska du göra?
Sedan auktionen är över, reser jag.
Om fredag till Mombasa, och sen...
båten till Danmark.
Tack Denys.
De måste vara beredda att bryta upp före regnen.
Det är ett gott land, det räcker åt alla.
Men de får inte slåss om det, och inte störa myndigheterna.
Förstår du? Annars förlorar de det.
Du måste förklara för dem att jag inte kommer att vara här...
för att föra deras talan.
Är det långt bort?
Inte så långt.
Hur blir det med mig och med er själv?
Du får lite pengar. De räcker, tror jag.
Jag talar inte om pengar.
Minns du hur det var...
på safari?
På eftermiddagarna sände jag dig i förväg för att söka lägerplats...
och du väntade på mig.
Ni kunde se elden...
och hitta platsen.
Ja.
Just så blir det.
Fast den här gången går jag i förväg och väntar på dig.
Är det långt bort, dit ni far?
Ja.
Ni får göra en riktigt stor eld...
så att jag hittar er.
Bär ut det här på gräset.
Har du ätit?
Ja.
Dina saker-- jag har packat dem.
Jag tänkte skicka dem till klubben.
Är det okej?
Det här var ingen bra idé.
Vi kunde ha haft det så här hela tiden.
Jag vet inte--
Jag började gilla dina saker.
Jag börjar gilla att vara utan dem.
Du har förstört det för mig.
Förstört vadå?
Ensamheten.
Har jag?
Jag vill följa dig till Mombasa.
Får jag flyga dig dit?
Ska du inte resa bort igen?
Jag har lite att göra i Tsavo, men jag kommer tillbaka på fredag.
Är det i sin ordning?
Ja visst.
Jag har lärt mig ett litet trick på gamla dar.
När det blir så eländigt...
och jag inte tror att jag klarar av det...
försöker jag göra det ännu värre.
Jag tvingar mig att minnas vårt läger vid floden...
och Berkeley...
och första gången du flög med mig.
Hur fint alltsammans var.
När jag är säker på att jag inte står ut...
går jag ännu längre.
Och då vet jag att jag klarar vad som helst.
Vill du hjälpa mig?
Ja.
Dansa med mig då.
Du hade rätt.
Den här farmen var aldrig min.
Jag hade kanske fel.
Jag hade en farm i Afrika.
- På fredag. -Ja.
Vill du ha en drink?
Visst.
Denys är död.
Hans plan kraschade vid Tsavo.
Det började brinna.
Får jag köra dig till stan, Tanne?
Varför skickade de dig?
Jag tyckte jag borde.
Herregud, vad du är modig.
"Solen må inte ta ditt liv om dagen, ej heller månen om natten.
Herren bevare dig från allt ont.
Han skall bevara din själ.
Herren bevare alla dina göranden och låtanden.
Från denna stund och i all evighet."
Amen.
"När du åt din stad segern vann...
vi jublande drog fram.
Var gosse hurrade, var karl...
som dig på sina axlar bar.
Klok var du som i rättan tid...
förstod att kort är ärans liv.
Skön lagern är, men inom kort...
förr än var ros den vissnar bort.
Du slipper dela den mans lott...
vars ära nu är minnen blott.
Lyckan ej längre mot dem log...
i förtid ...
ryktbarheten tog.
Din lagerkrans på gossens hår...
de döda blott beundra får.
Så frisk den kransen ännu är...
så flyktig...
...som den flickan bär..."
Tag nu tillbaka hans själ, Denys George Finch Hattons...
som vi fått lära känna.
Han gav oss glädje...
och vi älskade honom mycket.
Han var ej vår.
Han var ej min.
Om jag har en sång om Afrika...
om en giraff..
och den afrikanska nymånen som vilar på sin rygg...
om plogfårorna på fälten...
och de svettiga ansiktena på kaffeplockarna...
har Afrika en sång om mig?
Skälver luften över slätten...
i en färg som varit min?
Hittar barnen på en lek...
som innehåller mitt namn?
Kastar fullmånen en skugga...
över uppfartens grus...
som liknar mig?
Och berget Ngongs örnar, spanar de efter mig?
Du kan inte följa med mig.
Lagar man ingen mat där?
Du skulle inte gilla det där borta, tro mig.
Eftersänd breven till den här adressen i Danmark.
När du säljer bilen kan du skicka checken till Hunter & Company...
liksom allt annat du inte vet vad du ska göra av.
Ja, frun.
Man har bett mig fråga om vi får bjuda er på en drink.
- Vilka vi? - Medlemmarna, faktiskt.
Ja tack.
Whisky, tack.
Två whisky, tack.
Till baronessan!
Till jungfrur med röda läppar, gossar på lätta fötter.
Skål.
Tack.
Den här är mycket mig mycket kär.
Den har hjälpt mig finna vägen.
Tack, msabu.
Jag vill höra dig säga mitt namn.
Ni är Karen, msabu.
I dag kom posten...
och en vän skriver detta.:
"Masaierna har rapporterat till distriktsansvarige i Ngong...
att man många gånger vid solens uppgång och nedgång...
har sett lejon på Finch Hattons grav.
Ett lejon och en lejoninna har gått dit...
och legat eller stått vid graven en lång stund.
Efter att ni rest har marken runt graven...
planats ut till en sorts terrass.
Jag antar att den platta marken passar lejonen bra.
Därifrån har de god utsikt över slätten...
den boskap och de byten som finns där. "
Denys skulle ha gillat det.
Jag får inte glömma att berätta det för honom.
"Karen Blixen gav ut sina första berättelser 1934...
under namnet Isak Dinesen.
Hon återvände aldrig till Afrika."